![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEikekzBBSD9_YAY-GyXA5iK3q7_xU91VNtXPoMbL91KOT5WZ4QoZZ462KHPXVfcObcbXDulnOeCxSs1Cv9Q9tpfvRWA6uD89FGOd8P5aOlG1rsV2ayNExMAh-bruZKrgcSDax9kEOkxDJI/s320/mec-josephine-cover.jpg)
Jason Molina har varit en trogen följeslagare i många år nu. Först i Songs: Ohia och nu på senare år som Magnolia Electric Co. Hans nasala röst och hans sorgsna sånger är verkligen något som går in på djupet. Har inte riktigt hunnit med allt som denne otroligt produktive man har på gång. Men skivan Josephine, från 2009 har jag hunnit med desto fler gånger. Den är riktigt bra rakt igenom. Skärande vackra melodier, grymt gitarrspel och pedalsteel som går genom märg och ben. Alltihop mixat av Steve Albini, då vet man att det är ett "stort sound" En del belackare skulle säkert kalla det för gubbrock, och det kanske det är, men i så fall är jag en gubbe och är stolt över det. Jason Molina är 2000-talets Neil Young. Skulle jag välja ut några andra skivor med honom som ni bör kolla upp så är mina två hetaste tips: Songs: Ohia - Ghost Tropic och Jason Molina and Pyramid Electric Co. Den här lär hinna snurra några varv till i höstmörkret.
/Krister
Inga kommentarer:
Skicka en kommentar